...v roce 1997 zabije smrtelný virus 5 miliard lidí...
...ti, co přežijí, opustí povrch planety...
...zvířata znovu ovládnou svět...
Citáty z rozhovoru s paranoidním schizofrenikem 12. dubna 1990, Baltimorská nemocnice
Let 784 do San Franciska je připraven k odletu.
Cestující letu 841 do Říma na nástupiště 7.
Let 784 do San Franciska je připraven k odletu-
87645: Cole, James.
27631: Johnson.
84743: Innis.
Jose. Psst.
- Jose, co se děje? - Špatný zprávy, kámo.
- Dobrovolníci? - Jo, četli tvý jméno.
Hej, možná, že ti daj milost, chlape.
Jo. Proto se žádnej z dobrovolníků nevrátil. Všichni dostali milost.
- Někteří se vrátili, povídá se. - Jo
Prosím, vraťte mě zpátky! Neberte mě!
Jo, dali je na sedmý podlaží. Schovávají je tam.
Všem ruplo v bedně. Mozek jim přestal pracovat.
Nemůžeš vědět, jestli se všichni zbláznili. Nikdo je neviděl.
Možná se nezbláznili. Jsou to jen řeči. Nikdo to nemůže vědět.
Nevěřím tomu.
Hodně štěstí, kámo.
- Dobrovolná služba! - Já nejsem dobrovolník.
Chceš zase dělat problémy?
Ne, žádný problémy.
Toto jsou instrukce pro první průzkum.
Poslouchejte pozorně. Instrukce musí být přesně dodrženy.
Všechny otvory vašeho oděvu musí být neprodyšně utěsněny.
Jestliže se celistvost oděvu naruší,
oblek je děravý nebo není správně zapnutý,
návrat nebude možný.
Jestliže se objeví příznaky kontaminace mikroorganismy,
bude vám odmítnut návrat mezi chráněnou populaci.
Prosím, umístěte krevní vzorky do připravené nádoby.
V pokoji 700 proběhne přednáška socializace ...
pro obyvatele oddělení 23-A a 96-A...
podkapitola šestá bezpečnostního kódu.
James Cole očištěn v karanténě.
Díky. Vy dva počkejte venku.
Tady je jeho spis, doktore. Násilí.
- Antisociální.
Opakovaná porušení Bezpečnostního kódu.
Drzost. Vzdor. Nerespektování autority.
celkem 25 přestupků.
Nemyslím si, že by nám chtěl ublížit.
Že nám neublížíte, pane Cole?
Ne, pane.
Proč si nesednete, pane Cole?
Oceňujeme vaši dobrovolnost. Jste velmi dobrý pozorovatel.
- Díky. - Máme velmi pokročilý program.
- Něco zcela odlišného. - Příležitost, jak si zkrátit váš trest.
Nabízíme Vám možnost zahrát si velmi důležitou roli...
v navrácení lidské rasy na povrch Země.
Potřebujeme vytrvalé lidi. Silné osobnosti.
Měli jsme trochu smůlu s... labilními typy.
Pro člověka ve vašem postavení, je to příležitost.
Nebýt dobrovolník by byla opravdu chyba.
Hrubá chyba.
"Přesto mezi nesčetnými mikrovlnami,
infračervenými vzkazy, gigabajty jedniček a nul,
najdeme slova, drobná,
drobnější než věda,
vznášející se někde v mlhavé elektřině.
Ale jestli se zaposloucháme,
uslyšíme osamělý hlas toho básníka, jak nám říká...
včerejšek,ten den šílenství ...
- zítřek je tichý triumf beznaděje.
Pij, abys nevěděl odkud jsi přišel a proč.
Pij, abys nevěděl proč jít, ani kam."
...koukám na něj, je tam jen ve spodkách...
a v té plastové, průhledné dámské pláštěnce.
Tak ho sem vzali, a vyslechli ho.
Začíná být nervózní, křičí něco o virusech.
Nesrozumitelně, úplně zmateně.
- Neví, kde je, co je dnes za den. - Ukažte.
- Všechno, co máme je jeho jméno. - Díky.
Samozřejmě, že usoudili, že se pomátl na rozumu. Nějaký druh duševní poruchy.
- Byl testován na drogy? - Je negativní.
Ale napadl pět policistů, byl jako pominutý.
- Žádné drogy. Věříte tomu? - Je na samotce.
Jo. Copak jste neposlouchala? Mám dva policejní důstojníky v nemocnici!
Doktoři mu dali stelazinu, že by to zabilo koně. Podívejte se na něho.
To by vysvětlilo ty podlitiny, Ta rvačka.
Jo. Chcete jít dovnitř, vyšetřit ho, co?
Ano, prosím.
To je všechno, co máte? Našli jste něco v databázi?
Žádné doklady, žádné dokumenty, zatykače. Nic.
- Měl bych jít dovnitř s vámi. - Ne, díky.
- To nebude potřeba. - V pořádku.
Zůstane tady... kdyby náhodou.
Pane Cole, moje jméno je Kathryn Raillyová. Jsem psychiatrička.
Pracuji pro ústav. Nepracuji pro policii.
Takže můj zájem je, aby jste se cítil dobře. Rozumíte tomu?
Potřebuju odejít! Potřebuju odejít!
Nemohu přinutit policii, aby vás nechala odejít.
Ale chci vám pomoci, takže-
Potřebuji, abyste mi přesně řekl, co se dnes večer stalo.
Myslíte, že mi to můžete říct, Jamesi?
Smím vám říkat Jamesi?
James. Nikdo mně tak nikdy neříkal.
- Jste pacientem ústavu? - Ne.
- Neviděla jsem vás už někde? - To těžko.
Potřebuju jít! Potřebuju- Musím shromáždit informace.
- Jaké informace? - Nechci pomoc.
Nepotřebuju ničí pomoc. Nedá se nic změnit.
Jamesi, víte proč jste tady?
- Protože jsem dobrej pozorovatel. Jsem vytrvalej. - Aha.
Nepamatujete se, jak jste napadl policejního důstojníka?
Proč jsem spoutanej? Proč jsou na mně ty řetězy?
Byl jste dříve v nějakém zařízení, ne?
- Nebo v nemocnici? - Ne! Teď už musím jít. Potřebuju jít!
- Byl jste ve vězení, Jamesi? - V podzemí.
Schovanej?
Miluju tento vzduch.
Báječnej vzduch.
- Co je báječnýho na vzduchu, Jamesi? - Je čerstvej. Žádní mikrobi.
Proč si myslíte, že tu ve vzduchu nejsou žádní mikrobi?
- Teď je říjen, ne? - Duben.
- Co je za rok? - Co myslíte, že je za rok?
1996.
To je budoucnost, Jamesi. Myslíte, že žijete v budoucnosti?
1996 je minulost.
Ne, 1996 je budoucnost.
Teď je rok 1990.
- Ticho, dámy. - Kam mě to vedete?
Do jižní Francie, kámo. Do luxusního hotelu. Bude se ti tam líbit.
To nemůžu. Potřebuju si jen zavolat.
Jo. sklapni. Seš pomatenej, ale nás nezblbneš.
Tak pojď, zlato.
V pořádku. Pojď, no tak pojď.
Pojď sem. A teď ukaž hlavu, Jimbo.
- Podíváme se, jestli nemáš vši. - Potřebuju si zavolat.
Vezmeme tě k doktorovi, Jimbo.
- Nemůžeš si zavolat dokud to doktor nedovolí. - Je to důležitý!
Co naděláš, Jimbo, buď v klidu. Prostě relaxuj.
Pak budeme všichni v pohodě když budeš jen relaxovat.
Tak pojď.
Hej, Goinesi!
Goinesi!
Jeffrey! Goinesi!
- Co? - Podívej.
Tohle je James. Udělej pro mě laskavost. Moh bys mu ukázat, jak to tu chodí?
Řekni mu televizní pravidla. Ukaž mu hračky. Dobře?
Kolik mně za to zaplatíš? Kolik? Za to, že udělám tvou práci.
- Pět tisíc dolarů, kámo. Stačí? - Pět tisíc?
Připíšu ti částku na tvůj účet jako obvykle.
- Pět tisíc dolarů! Pět tisíc dolarů! - Pět tisíc dolarů.
- Udělám mu luxusní exkurzi po psychiatrické léčebně. - Můj pane!
- Dělám si srandu. Jsme kamarádi. - Miluju tě.
- Jste vězni. Ne, jste stráže. - Teďs na to přišel.
Dobrá, je tady dost sranda. Tady jsou nějaký hračky.
A tady- Vypadni! Vypadni!
- Seděl na mé židli.
Hračky. Hračky. Tady jsou nějaký hračky.
Hračky, který se chtěj dostat ven.
Vidíš? Další hračky.
Hračky. They vegetize you. Vidíš? Aah.
Jestli si chceš hrát s hračkama musíš si dobrovolně vzít sedativa.
Myslím, že ti daj nějaký chemikálie. Léky!
Co by ti tak mohli dát? Thorazine? Haldol? Kolik? Kolik?
Poznej svý léky. Nauč se svý dávky. To je základ.
- Potřebuju si zavolat. - Zavolat?
To je komunikace s venkovním světem. Doktoři zakázali. Ne.
Kdyby si každej z těhle praštěnců mohl prostě někam zavolat,
mohla by se jejich šílenost šířit, vytékat z telefonních drátů,
do uší všech těch normálních lidí, nakazila by je.
Ztřeštěnci všude. Mor šílenství.
Ve skutečnosti jen velmi málo, Jim- Jim, velmi málo z nás jsou doopravdy mentálně nemocní.
Neříkám že nejseš mentálně nemocnej.
Ze všech, co znám, seš... blázen jak poleno. Ale to není to, proč seš tady.
To není to, proč seš tady!
Seš tu kvůli systému.
Tady je televize.
Tam je to v pohodě.
Dívej se, poslouchej, klekni a modli se.
Komerce!
Už nejsme produktivní. Nevyrábíme věci. Všechno je automatizovaný.
Tak co potom jsme? Jsme konzumenti, Jime.
Okay, okay. Kupuj hodně zboží, a seš dobrej občan.
Ale když nekupuješ hodně zboží, co seš pak?
Co? Seš mentálně nemocnej.
Fakta, Jime. Fakta! Jestli nekupuješ věci: toaletní papír, nový auta,
elektrický sexuální zařízení, stereo systémy se sluchátky implantovanými do mozku
šroubováky s miniaturním zabudovaným radarem hlasem ovládaný kompjůtry-
Uklidni se, Jeffrey.
Klid!
V pořádku.
To je v pořádku. Jste moc přitažlivá žena.
Jestli se chceš dívat na konkrétní program, jako "Všechny moje děti",
musíš si to zamluvit u sestry a říct jí den a čas vysílání.
Ale musíš jí říct před tím, než ten program budou vysílat.
Byl tady chlap, a ten chtěl pořád programy, který už proběhly.
Ano. Ne. Musíš jí říct předem.
Nemohl prostě pochopit, že ta sestra nemohla zařídit, aby byl včerejšek.
Nemohla vrátit čas! Díky, Einsteine.
On byl švihlej. Byl to biskupskej chlebíček, Jime.
Správně, teď jsi na to káp, Jeffrey. Trefa do černého.
- Varovala jsem tě. - V pořádku, v pořádku.
Nechal jsem se trochu unést...
když jsem vysvětloval vnitřní řád tohoto zařízení Jimovi.
Hmm? Hmm?
Opravdu nepocházím z vnějšího vesmíru.
Oh. To je L. J. Washington. Opravdu nepochází z vnějšího vesmíru.
- Nezesměšňuj mě, příteli.
Vypadni z mýho místa!
To je forma názorové neshody.
Já sám jsem sebe objevil na planetě Ogo.
Část intelektuální elity...
se připravuje podmanit si hordy barbarů na planetě Pluto.
Ale i kdyby tohle byla pro mě opravdová realita,
Ogo je ve skutečnosti výtvor mé duše.
Jsem duševně odlišný...
v tom, že unikám konkrétní bezejmenné realitě...
to je zhouba mého života tady.
Kdybych tam přestal chodit, uzdravil bych se.
Jsi také odlišný, příteli?
Tohle je místo pro blázny.
Já nejsem blázen.
My nepoužíváme termín, "blázen", pane Cole.
Někteří tady jsou pěkně švihlý!
Vím o některých věcech, o kterých vy nevíte.
Bude pro vás velmi těžké tomu porozumět.
- Hej! - Hej, hej.
Nikomu neublížím!
V pořádku.
Podívejte, slyšel někdo z vás...
o Armádě dvanácti opic?
Oni, oni malují tohle.
Kreslí to všude na zdi baráků.
- Viděl jste to? - Pane Cole?
Proč nevyužijete svého času a nezkusíte nám to vysvětlit od začátku?
Dobře, dobře. Je rok 1990.
Správně, to dává smysl. Ještě nejsou aktivní.
Um-
Pět miliard lidí zemřelo v roce 1996 a 1997.
Téměř celá populace na světě.
Jenom asi jedno procento nás přežilo.
- Hodláte nás zachránit? - Jak vás mám zachránit? Už se to stalo.
Nemůžu vás zachránit. Nikdo to nedokáže.
Jednoduše se snažím shromáždit informace, abych pomohl lidem v současnosti...
sleduju postup toho viru.
- My teď nejsme v současnosti, pane Cole? - Ne.
1990 je minulost. To už se stalo. Proto se pokouším-
Pane Cole? Pane Cole?
Takže věříte že rok 1996 je současnost, je tomu tak?
Ne! 1996 je taky minulost. Poslouchejte mě, co chci-
Co potřebuji udělat je zavolat si.
Vysvětlí se to, když mě necháte si zavolat.
Komu chcete volat? Kdo to vysvětlí?
Vědci. Budou chtít vědět že mě poslali do špatného času.
Mohu poslat hlasovou zprávu kterou zachytí ze současnosti.
Můžu si prosím jednou zavolat?
Prosím?
Co děláte v psí misce? Vypadněte odtud!
- Kdo tam posadil Doritos?
Ano? Co? Hlasovou poštu?
Podívejte, nevím- Přestaňte dělat rámus!
Nevím o čem to tu mluvíte.
To je vtip? Neznám žádné vědce.
Duanne, vypadni- James kdo?
Nebyl to ten, koho jste čekal?
Ne. nějaká ženská. O ničem nevěděla.
Možná máte špatné číslo.
Ne. Proto si mě vybrali. Pamatuju si věci.
Jamesi, kde jsi vyrůstal?
Dr. Raillyová.
- mám takový divný pocit, že jsem vás už někde viděla.
Počkejte. Teď je rok 1990. Čekají, že pošlu zprávu v roce 1996!
Ještě to není to správný číslo! To je ten problém!
Máme pro ně vzkaz.
Ne!
Nefunguje to. Nemůžu to otevřít.
Myslíš si, že můžeš oddělat tu mříž, ale nemůžeš. Je přivařená.
Koukni? říkám ti. Všechny dveře jsou taky zamčený.
Ochraňují před náma lidi na druhé straně...
aby lidi na druhé straně nebyli takoví šílenci, jako jsme my.
Víš, co znamená "šílený"? Šílenost je hlavní pravidlo. Jo.
Vem si například mikroby.
- Mikroby? - Uh-huh.
V osmnáctém století, nic takovýho. Nic.
Nikdo si nedokázal představit takovou věc! žádnej normální člověk.
Šel kolem doktor. Ne, Ne-
Semmelweis!
Semmelweis.
Semmelweis šel kolem a snažil se přesvědčit lidi, hlavně jiný doktory,
Že tady jsou ty malý, titěrný, neviditelný, špatný věci, který se jmenují mikrobi...
který se dostanou do tvýho těla a způsobí ti nemoc.
Snažil se přinutit doktory, aby si umývali ruce.
Co to bylo za člověka? Blázen?
Malý, titěrný, neviditelný "jak že se menujou? Mirobi? Huh? Co?"
A teď se přesuň do dvacátýho století.
Minulej týden, těsně předtím, než jsem se dostal do tohoto zkurvenýho místa!
jsem si objednal karbenátek v tom rychlým občerstvení. Tomu chlapovi upad na zem.
Jime, on ho zvedl, otřel ho.
Podal mně ho, Jako by všechno bylo v pořádku.
"A co mikrobi?" řekl jsem. A on řekl, "Na ty já nevěřím.
Mikroby jsou spiknutí, které si vymysleli, aby mohli prodávat desinfekce a mýdla."
Teď, on je blázen, že? Chápeš?
Není žádný dobře. Není žádný špatně. Existuje jen oblíbený názor na věc.
Ty, Ty, ty věříš na mikrobi, že?
Nejsem blázen.
Jasně že ne! Chceš odtud utýct? To je rozumný.
Můžu ti pomoct. Chceš, abych ti pomohl, ne? Dostat se ven?
- Víš, jak se odsud dostat?
Ano, můj synu!
- Tak proč ne ty? - Proč jsem se nepokusil utýct? Na to se chceš zeptat.
Dobrá otázka. Velmi dobrá otázka. Inteligentní.
Protože bych byl blázen, kdybych utíkal. Můžu poslat ven svý slova.
- Už na tom pracuju. - Co to znamená?
Obstarávám si kontakty, konkrétní podřízené, zlé duchy,
sekretářky sekretářek a jiný pomocníky, kteří se spojí s mým otcem.
A když můj otec zjistí, že mě drží tady,
Pošle je aby mě přenesli na jedno z těch nóbl míst...
kde s tebou zacházejí pořádně, jako s člověkem, s hostem!
S prostěradly a osuškama jako velkej hotel,
se skvělejma lékama pro nás všechny šílence, blázny, maniakální ďábly!
Promiňte. Uh, promiňte.
Jsem trochu nervózní. Myšlenka útěku mně pomátla mysl.
A najednou-
Najednou sem se cítil jako ty zasraný mříže vzadu!
A rvu ven ten zatracenej okenní rám a jím ho! Ano, jím ho!
A skáču, skáču, skáču!
Ústavy pro každého!
Ahh, v pořádku!
Jste kreténi, jsem duševně nemocnej. Očekává se ode mě, že se budu předvádět.
Počkejte, vy pitomci, až se dozvíte, kdo jsem! Můj otec se doopravdy rozčílí.
A když se můj otec rozčílí, země se zachvěje.
Můj otec je Bůh! Uctívám svého otce!
Tyto dramatické videokazety,
tajně pořízené aktivisty za zvířecí práva, vzbudily veřejné pohoršení.
Mnoho vědců ale silně nesouhlasí.
Pokusy na zvířatech.
- Všichni jsme opice. - Ublížili ti?
Ne tak jako velikonočnímu králíkovi.
Podívej na ně. Vždyť si o to říkají.
Zvířata v laboratořích-
Možná si lidský druh zasluhuje vyhlazení.
Vyhladit lidskej druh?
Skvělej nápad! To je skvělý!
To je ale dlouhodobá záležitost. Nejdřív se musíme zaměřit na naléhavější cíle.
Neřek jsem ani slovo o tom..., ty víš co.
- O čem to mluvíš? - Tvůj plán. Osvobození.
Co to píšeš? Ty jseš reportér?
To je soukromý.
- Soudní proces? Budeš je žalovat? - Je to soukromý!
Hej, Jimbo. Je čas na léky.
Máte šanci. Prožít ten okamžik.
Slunce. Gorgeovy pláže.
Florida Keys!
A nyní se vracíme k bratřím Marxovým v Monkey Business.
Monkey business!
Přines!
Chceš ho? Monkey. Monk key.
Monk klíč!
- Co? - Shh.
Jestli před sebou vidíte pesimistickou budoucnost,
uvažujte o změnách celého světa a příležitostech, které nabízejí.
"a příležitostech, které nabízejí." Ooh!
Opravdu tě předávkovali. Jime!
Major load. Pozor, Will Robinson, nebezpečí.
Dokážeš to. Soustřeď se, soustřeď se.
Vzpomeň si na ten plán. Já jsem svý splnil!
- Co? - Shh!
Ne "co", ale kdy.
- Kdy? - Ano. Kdy.
Teď. Teď, Jime. Teď!
Ano! Teď! Kup! Prodej!
Zásoby! Závazky! Nákupy! Prodej!
Jo! Už žádný křivárny!
Nikdy... víc...
křivárny!
Ano, Zvyšte svý portfolio.
Pět tisíc dolarů. Dostal jsem pět tisíc dolarů. Jsem zajištěnej!
Jo! Okno příležitosti se teď otvírá.
Teď je ten čas pro všechny dobrý lidi, aby se zmocnili toho okamžiku. Toho okamžiku!
Teď je ten čas pro všechny dobrý lidi, aby se zmocnili dne!
- Aha! - Zatraceně, Jeffrey! Přestaň si hrát na blázna!
MasterCard! Visa!
Klíč ke štěstí!
Jime, zmocni se toho okamžiku!
Jeffrey, vrať se zpátky!
- Proboha! - Jeffrey!
- Běž, Jime!
Ohh.
- Vypadni. Ven! - Pojď sem, Jeffrey!
Budoucnost je tvá! Poslední šance! Poslední šance!
Poslední šance! Poslední-
Nejlepší místo k útěku je Florida.
V tuto roční dobu je tam překrásně.
Dvojka dnes nefunguje.
Použijte jedničku.
Kathryn, toto bylo v mé schránce!
Ale mám takový podezření, že to nepatří mně.
"Jseš ta nejkrásnější žena, kterou jsem kdy viděl.
Žiješ v překrásném světě, ale nevíš o tom.
Máš svobodu, slunce, vzduch, který dýcháš-"
James Cole, že?
"Udělal bych cokoliv, abych tu zůstal, ale musím odejít. Prosím pomoz mi."
Dobře. Chudáček.
Hey, Kathryn? James Cole je jeden z tvých, že?
Utekl. Naposledy ho viděli nahoře na dvojce.
Do prdele!
Musíme vědět přesně co tam je, abychom to mohli spravit.
Doktore, máme návštěvu.
Mohu vám nějak pomoci? Promiňte?
Mohu vám pomoci? Promiňte?
Jime? Jime?
Hey, Jimbo. Co se děje, kámo?
Hey, Jimbo.
To je v pořádku.
- To bude dobrý.
Jen klid. Už na tom pracujeme, dobře?
Pošleme tě zpátky na pokoj. Trochu mlíka a sušenky, budeš v pořádku.
Jen se uklidni, jo?
-Jdem na to. Sražte ho!
Sejměte ho! Tak ho doprdele sejměte!
Nechtěl jsem nikomu ublížit. Dr. Raillyová, pomozte mi, prosím.
- Dáme vám něco na uklidnění, Jamesi. - Ne! Nechci žádný léky!
Jamesi, musíme to udělat. Jste velmi rozrušený.
Žádný léky! Zastavte to!
Kathryn, pracujeme spolu už čtyři roky. Nepoznávám vás.
Přestaňte být tak defenzivní. Tohle není výslech.
Nemyslím, že bych byla defenzivní. Snažím se jen vysvětlit-
Měl být v samovazbě.
Bylo to jednoduše vaše špatné rozhodnutí. Proč si to nepřiznáte?
Dobře, bylo to špatné rozhodnutí, ale on ve mně vyvolává takový zvláštní pocit.
- Už jsem ho někde viděla a pokouším si- - Dva policisté jsou v nemocnici.
Teď jeden z ochranky s frakturou lebky.
Říkám, že to bylo špatné rozhodnutí! Co ode mě ještě chcete slyšet?
Rozumíte tomu? Rozumíte, co tím myslím?
- Jste defenzivní. Že je defenzivní? - Dr. Fletchere?
- Co? - Ah, máme... další problém.
- Byl zklidněný a byly zamčeny dveře? - Ano, pane. Sám jsem to kontroloval.
A byl pod sedativy?
Byl.
Potom se mi tu snažíte říct, že pacient pod sedativy...
nějak proklouzne ventilací, nechá za sebou mříž...
a proklouzne tak skrz ventilační systém?
Už musíš bejt vzhůru!
- Kde jseš? - A, ty umíš mluvit!
Cos to udělal, Bobe?
Nejmenuju se Bob.
Na tom nezáleží, Bobe. Kam tě poslali?
Kde jseš?
Ve vedlejší cele.
Možná.
Co myslíš tím "možná"? Co to znamená?
To znamená...
že možná nejsem ve vedlejší cele.
Další dobrovolník jako ty.
A možná jsem v centrální kanceláři...
sleduju tě pro všechny ty vědecký maníky.
Nebo hej,
Možná, že tu ani nejsem.
Možná jsem jen v tvý hlavě.
Není způsob, jak to dokázat.
- Kam tě poslali? - Do roku 1990.
'90! Jaký to bylo? Dobrý drogy? Hodně děvek?
Hej, Bobe, zmáknuls tu práci?
Zjistil´s tu velkou informaci?
O Armádě dvanácti opic?
To bych musel být v roce 1996.
Věda nebude přesná s těma šaškama,
ale lepší se.
Máš štěstí, že tě neposlali do starověkýho Egypta.
Shh! Už jdou.
"Svoboda zvířat", asociace na Druhé avenue...
je tajné ústředí Armády dvanácti opic.
A to jsou ti, kteří to hodlají provést.
Nemůžu s tím nic dělat. Musím už jít.
Veselé Vánoce.
- Tak? - Co?
Nahrál jste tuto zprávu nebo ne?
Toto je rekonstrukce zhoršené nahrávky.
Slabý signál. Museli jsme to skládat slovo po slově.
Právě jsme to dokončili.
Tak poslal jste nám to, nebo ne?
Nemohl jsem nic poslat. Poslali jste mě do špatnýho roku. Byl rok 1990.
- 1990? - 1990?
- Jste si tím jistý? - Jak jste využil ten čas, Cole?
Promrhal jste ho s drogama? Ženskejma?
- Donutili mě brát drogy. - Donutili vás?
Proč by vás někdo nutil brát drogy?
Měl jsem potíže. Byl jsem zavřenej.
Udělal jsem, co jste chtěli.
Mám vzorek, pavouka.
Neměl jsem ho kam dát, tak jsem ho snědl.
Ale vy jste mě poslali do špatnýho roku, Takže na tom stejně nezáleží.
Viděl jste toto, když jste byl zpátky?
Ne, pane, myslím že ne.
A co tyhle lidi? Viděl jste některého z těchto lidí?
Ne. Ne.
Oh, počkejte, počkejte.
Jeho? Viděl jste toho člověka?
Možná... možná v ústavu pro duševně choré.
Vy jste byl v blázinci? Oh, Bože.
Cole, byl jste poslán zpátky, aby jste provedl důležitá pozorování.
Mohl byste k tomu přispět.
Pomoci nám navrátit planetu.
A zkrátit si tak svůj trest.
Otázka je, Cole, chcete další šanci?
- Dobře.
- Připravuje se poslední spojení. Zůstaňte v klidu.
- Vy jste ho vybral. - Teď s tím nic nenaděláme.
Tentokrát žádné chyby, Cole.
Buďte ve střehu. Mějte očí otevřené.
To byl dobrý nápad s tím pavoukem. Zkuste zase něco podobného.
Teď jen odpočívejte. Nebraňte se tomu.
Posíláme vás do třetí čtvrtiny roku 1996.
Nachlup přesně.
- Co? Nerozumím vám!
Co? Nerozumím!
- Kde to jsem?
Najdu je! Najdu je!
Pomoc! Nevím, kde to jsem!
- Pomůžeš mně najít je! - Jose?
- Jose! - Cole!
Cole, kde to jsme? Kde to jsme?
- Jose! - Pomoz mně, Cole!
Oh, Bože! Počkej!
"V dobách moru, jsou běžná znamení a věštby.
A jedno ze čtyř zvířat dalo k sedmi andělům...
sedm zlatých nádob plných božího hněvu,
který žije na věky věkův." Proroctví.
Podle tehdejších místních záznamů ze čtrnáctého století,
se najednou objevil ve vesnici Wylů poblíž Stonehenge muž...
V dubnu roku 1362.
Používal neznámá slova a mluvil divným přízvukem,
pronesl hrozivou předpověď o moru...
který podle jeho slov vyhladí lidstvo během přibližně 600 let.
Zřejmě je tento morový konec světa více závažný...
jak dokládá skutečnost spolu s prudce nakažlivými nemocemi,
ať už je to dýmějový mor, neštovice nebo AIDS.
Nyní disponujeme technologickými hrozbami, jako jsou chemické zbraně,
které se objevili už na konci 1. světové války při smrtelných plynových útocích.
Z takového útoku na francouzské zákopy v říjnu roku 1917,
se dochovalo svědectví o tomto vojákovi, který byl raněný střepinou...
a hospitalizován, zřejmě ve stádiu šílenství.
Doktor zjistil, že ztratil veškerou schopnost chápání francouzštiny,
avšak mluvil plynule anglicky,
i když nějakým dialektem, který nerozeznali.
Člověk, fyzicky plynem nezasažený,
ležel vedle něho.
Tvrdil, že přišel z budoucnosti-
a že hledá nějaký čistý mikroorganismus...
který má vyhladit lidstvo z povrchu zemského...
- a to v roce 1996.
I přes svá zranění, ten mladý voják zmizel z nemocnice.
Bezpochyby aby pokračoval ve svém poslání varovat ostatní,
a nahradil tak utrpení války...
za sebeutrpení, které nazýváme "Cassandra komplex".
Cassandra, v řeckých legendách, byla odsouzena k tomu, aby znala budoucnost...
ale nikdo jí nevěřil, kdykoliv ji předpovídala.
Tedy utrpení vědění, kombinované s bezmocností něco s tím udělat.
Právě se jdu nechat naočkovat.
- Ahoj. - Myslím, Dr. Raillyová, že děláte prorokům špatné jméno.
-Vážně?- Mm-hmm. Zajisté, jsou tu velmi skutečné a přesvědčivé údaje...
- že tato planeta nemůže přežít výstřelky lidského druhu. - To je pravda.
Šíření atomových zařízení,
znečistění země, moří a vzduchu, ničení životního prostředí.
Není z toho jasné, že malé kuře representuje rozumnou vizi,
a motto člověka Homo sapiens, "Pojďme nakupovat,"
je výkřik skutečného šílenství?
- Kathryn, už je čas. - Jmenuji se Troy.
Prosím, Dr. Raillyová. Rád bych věděl jestli znáte mé vlastní studie.
Uvidíme se zítra v práci.
Zavolám ti zítra.
-Ne! Ne! Nastup si.
Nastup si! Mám zbraň! Tak si nastup.
V pořádku, jedem.
Vemte si mou peněženku. Mám hodně peněz a kreditek. Vemte si klíčky!
Nastartuj to!
Ne!
Tady, zaboč doprava. Zaboč tady doprava!
Kam to jedeme?
- Philadelphia. - To je přes tisíc mil!
- Proto tam nemůžu jít pěšky. - Puste mě.
- Jenom řiď! - Můžete si vzít mý auto.
Neumím řídit.
Od osmi let jsem byl v podzemí Už jsem ti to říkal.
Na dalším rohu doprava.
Cole. James Cole.
Před šesti lety jste utekl ze zamčeného pokoje.
- Šest let pro tebe.
- Otoč se. A jeď! - Dobře.
Nemůžu uvěřit, že by to byla náhoda, pane Cole.
- Sledujete mě? - Řekla jsi, že mně pomůžeš.
Vím, že takhle sis to nepředstavovala,
Ale já nemám žádný peníze.
Mám poraněnou nohu, spím na ulici.
Určitě zrovna nevoním. Máš v autě nějaký jídlo?
Pronásledujete mě, že jo?
Ne.
Ne, viděl jsem tohle...
ve výloze obchodu.
- Umím číst, pamatuješ?
Jo. Proč chcete do Philadelphie?
Prověřoval jsem informace v Baltimoru. Tam nic nebylo.
Je to ve Philadelphii. Tam jsou ti, co to udělali.
Dvanáct opic.
- To je rádio? - Jo.
Můžeš to... zapnout?
Toto je osobní zpráva pro vás.
Jste na konci svých sil? Dali byste cokoliv, jen abyste vypadli?
Florida Keys čekají právě na vás. Vlny oceánu-
Nikdy jsem neviděl oceán!
To je jen reklama, pane Cole.
Co?
Jen reklama. Rozumíte tomu?
Ve skutečnosti to není zpráva pro vás.
Pane Cole.
- Říkávala´s mně Jamesi. - Jestli se vám to tak líbí víc?
Jamesi, nemáte opravdu zbraň, že.
Můžeš to trochu zesílit?
Miluju muziku dvacátýho století!
Miluju ten vzduch! Miluju dýchat tento vzduch!
WXBX zprávy.
Zprávy, jak se staly. Zpravodajství Rogera Pratta.
Právě teď se posádky záchranářů sjíždějí na kukuřičné pole...
kde kamarádi devítiletého Rickyho Neumana...
říkají, že ho viděli zmizet přímo před očima.
Mladý Neuman zřejmě šlápl na opuštěnou šachtu,
a je uvězněn někde v úzké, 150-stop dlouhé rouře.
Možná naživu, možná vážně zraněn,
kamarádi tvrdí, že slyšeli jeho slabé volání.
- Nepředstírej pláč. - Co?
To mně říkal otec. Říkal, "Nikdy nepředstírej pláč."
Protože pak ti lidi neuvěří, když se ti něco doopravdy stane.
Když se něco doopravdy stane, jako co, Jamesi?
Něco špatnýho. Můžem si pustit nějakou muziku? Nechci slyšet tyhle kecy.
Můžeme poslouchat muziku?
- Jo, to je skvělý!
Haló, Dr. Raillyová? Jo, to je Wikke z Psyche Admitting.
Pamatujete si na Jamese Colea?
Toho paranoika z roku '90?
- Tak ten, je zpátky-
Omlouvám se. Hledá vás. Myslím, že byste o tom měla vědět.
- Dávejte na sebe pozor. - Je to jak jsem říkala.
Já a můj manžel jsme chodili kolem a ona se nikdy neukázala.
To jí není podobný.
- Víte, jaké měla auto? - Um...
Cherokee. '94 Cherokee, stříbrný.
Mám to!
Jo!
Já, Profesor Grossenfibber, jsem vynalezl časový tunel!
- Oh, promiňte, pane.
Promiňte, pane. Nemáte cigaretu.
Ne!
Teď je můj stroj času připraven k pokusům.
Ah, datel! Jo! Yo-hoo, Datel!
Byla jsi v mým snu.
Měla´s jiný vlasy. Jinou barvu.
Jsem si jistý, že´s to byla ty.
O čem byl ten sen?
O letišti...
předtím, než se všechno stalo.
Je to pořád ten stejnej sen.
Když jsem byl dítě.
A já jsem v něm byla?
Co jsem tam dělala?
Byla´s rozrušená.
V tom snu jseš vždycky rozrušená.
- Jen jsem nikdy nevěděl, že seš to ty. - Předtím jsem to nebyla já, Jamesi.
Teď jsem to já kvůli tomu, co se stalo.
Mohl bys mě prosím rozvázat?
Ne, myslím, že´s to byla vždycky ty.
Zvláštní.
Byla´s od krve, a naříkala jsi. Myslím, že máš horečku.
Co to děláš?
Ve Fresnu, v Californii, záchranáři pokračují v pokusech zachránit devítiletého Rickyho Neumana.
A trochu blíže, v Baltimore, Kathryn Raillyová,
přední psychiatrička a autorka nově vydané knihy o šílenství,
minulé noci tajemně zmizela po přednášce na univerzitě.
Bývalý pacient s mentální poruchou, James Cole, je hledán v souvislosti...
se zmizením Dr. Raillyové.
Úřady varují před Colem v souvislosti s jeho násilnými činy...
a žádají každého, kdo ho spatří, aby neprodleně informoval úřady.
Miluju tuhle hudbu.
Něco takovýho nemáme.
- Co to je? - Tohle?
Moje poznámky. Vodítka.
- Jaký vodítka? - O tajné armádě.
Armádě dvanácti opic. Jsou to ti, co rozšířili virus.
Proto tu jsem. Musím je najít. To je moje poslání.
Musím je najít, protože mají ten virus v jeho čisté podobě. Předtím, než zmutoval.
Až je najdu, pošlou sem vědce.
Ten prozkoumá ten virus.
Pak až se vrátí do současnosti, on a další vědci vyrobí lék.
...policejní důstojníci ze tří okrsků,
společně se speciální jednotkou,
byli přivoláni, aby udrželi rostoucí dav tisíců přihlížejících...
- ve Fresnu, Californii- - Ruší tě to?
Ne. Myslel jsem, že je to o nás.
Myslel jsem, že nás zaměřili a že mě zatknou.
To byl vtip.
Hmm.
Vzpomínám si, jak moc se o toho malýho chlapce báli.
Úplně sám, na dně roury, neví, jestli ho někdo vytáhne.
Tehdy jsem se jako dítě doopravdy bál.
Jak to myslíš, když jsi byl dítě?
Na tom nezáleží.
Je to podvod, falešná zpráva. Ten kluk se skrývá ve stodole.
"Jsou znamení a věštby.
Jedno ze čtyř zvířat dalo k sedmi andělům...
sedm zlatých nádob plných božího hněvu,
který žije navěky věkův".
Přestaneš si myslet,že jsem blázen, až začnou v příštích měsících lidi umírat.
Napřed si budou myslet, že je to jen nějaká zvláštní horečka.
A pak to zjistí.
Pochopí to.
Počkej!
Zastav tady! Zastav!
Měl jsem pravdu! Jsou tady!
Vidíš? Dvanáct opic. Dvanáct opic.
Tak už mně věříš? Pojď sem!
Pojď!
Jsou tady! Vidíš?
Dvanáct opic!
Dvanáct opic. Tak pojď!
Dvanáct opic.
Počkej. Počkej, tady.
Tady. Vidíš to? Vidíš?
Vidím červenou barvu, nějaký znaky.
- Znaky? Znaky? Ty myslíš, že- - Oh, To je směšný-
- Hey! Hey! - Co?
Nedělej hlouposti... nebo někomu ublížím!
Nedělám žádný hlouposti, ale nic z toho není to, co si myslíš.
Nemůžeš se před nimi skrýt, Bobe.
Říkám, nemůžeš se před nimi skrýt.
Ne, Bobe.
Nepokoušej se.
Oni slyší všechno.
Mají na tobě sledovací zařízení.
Můžou tě najít kdekoliv, kdykoliv!
Je v zubu.
Chápeš, Bobe?
Ale já je zmátl, kámo.
Mě nemusí sledovat. Dělám, co mám dělat.
Vidíš? Je to tu znova.
Tady, Jdem po té značce.
Tady. Je to tady. Vidíš?
- To je příšerný! - Ne, ne, ne! Pojď se mnou!
- Sakra! - Značky vedou sem.
Pusť! Pusť mou ruku. Jamesi, neměli bychom tu být.
Sakra.
Nech mě být!
Pojď, vypadnem odsud. Jamesi, neměli bychom tu být.
- Hej!
Prosím, nezabíjej mě!
Nezabíjej mě. Prosím.
Ty děvko.
- Jseš v pořádku?
Je živej?
Pojď. Máme zpoždění.
- Nemůžeš mu pomoct. - Proboha! Jamesi, tys ho zabil!
Pořád vidím mrtvý lidi. Pojď.
- No tak pojď. - Nikdy předtím jsi neměl zbraň.
Teď jednu mám. Tak pojď!
"...draci v jejich přívětivých palácích.
Sedmý anděl vylil jeho nádobu do vzduchu, a pak se objevil-"
Ty! Ty!
Jsi jeden z nás!
To je ono.
Pojď.
Můžeme nějak pomoci?
To je jen kazeta.
Hledám Armádu dvanácti opic.
Nevíme nic o Armádě dvanácti opic.
- Tak a teď oba zmizte. - Chci jen nějaké informace.
- Neslyšeli jste? Řekla jsem- - Neubližuj jí.
Prosím, jsem psychiatrička. Dělejte, co vám říká.
Je rozrušený. On je nebezpečný.
Prosím, spolupracujte.
- Co chcete, peníze? Máme jen pár babek. - Řekl jsem vám, co chci.
- Lehněte. Zamkni ty dveře. - Jamesi, ne-
Zamkni je!
- říkal jsem ti, že ten zasranej Goines nás dostane- - Zklapni!
Goines?
Jeffrey Goines?
Z Jeffreye se stala velká hvězda, média se o něj zajímají...
demonstruje proti svýmu vlastnímu otci, známýmu držiteli Nobelovy ceny za virologii.
- Museli jste to vidět v televizi. - Nekoukám na televizi.
To je on?
Jo, to je on. To je on
Co s náma uděláte?
Vyprávějte mně o Jeffreyovi.
Jeffreye začaly nudit věci, který jsme dělali.
Demonstrace, letáky, petice.
Říkal, že jsme zkrachovalí, liberální kreténi.
Chtěl dělat partyzánské akce spojené se vzděláváním veřejnosti.
- Jako tohle? - Jo. To vypustil stovku hadů v Senátu.
Ale my byli proti takovejm akcím.
- To je kontraproduktivní. Říkali jsme mu to. - Pak se on a 11 dalších,
oddělili a vytvořili tuhle ilegální armádu.
Armádu dvanácti opic. Vidíš?
Začali plánovat "Lov na lidi."
Kupovali pušky, sítě a pasti na medvědy.
Šli na Wall Street a chtěli chytat právníky a bankéře-
Neudělali to, samozřejmě.
Jako vždy, pan Velký zvíře zaprodal všechny svý přátele.
Co to znamená?
Šel do televize a uspořádal tiskovou konferenci. Řekl celýmu světu...
že pochopil, že experimenty jeho otce jsou pro lidstvo nezbytné...
a že pokusy na zvířatech jsou naprosto nezbytné.
A teď právě on, Jeffrey Goines, hodlá osobně dohlížet nad laboratořema
aby se ujistil, že ta malá zvířátka nebudou trpět.
Co je to?
Lidi jako on nejsou dostupný, rozumíš? Nemůžeš k nim jen tak vpadnout.
- Takhle to na světě nechodí. - Buď zticha a věnuj se řízení. Vím co dělám.
Ne, to nevíš. Tohle auto je kradený.
A my máme problémy. Velký problémy.
Jestli toho nenecháš, policie tě zabije. A mě zastřelí taky,
- protože jsem se podílela na vraždě. - Všichni jste mrtvý.
Nikdo nebude mrtvej.
Nespasíš svět.
Jasný? Klameš se.
- Všechno sis to poskládal z malých útržků ve své hlavě. - Ne.
Ano. Dám ti příklad.
Znáš Jeffreye Goinese. Oba jste byli pacienti v Countyovské nemocnici.
Jeffrey Goines byl biskupskej chlebíček.
Řekl ti, že jeho otec je slavnej vědec kterej pracuje s viry.
Ty sis začlenil tento útržek informace do tohoto praštěnýho výmyslu.
Neřek, že jeho otec je vědec. Řekl, že jeho otec je Bůh.
- To je šílený. - ...přední psychiatrička a autorka,
Dr. Kathryn Raillyová, byla unesena nebezpečným psychopatem, Jamesem Colem.
Cole byl před šesti lety v péči Raillyové kdy za záhadných okolností utekl z-
- Co máš s nohou? - Jsem postřelenej.
Postřelenej! Kdo tě postřelil?
Nevím. Byla to nějaká válka. Nezáleží na tom.
Stejně bys mně nevěřila.
Co to děláš?
-Potřebujeme benzin. -Myslela jsem, že nevíš nic o řízení.
Říkal jsem, že jsem byl moc mladej na řízení. Neříkal jsem, že jsem blbej.
Takhle to dál nejde. Jestli máš postřelenou nohu, musím se o tebe postarat.
Jsem doktorka. Potřebuju nějaký drobnosti.
Mezitím, ve Fresnu, v Californii,
kde důlní inženýři pokračují v beznadějném pokusu spustit se do šachty...
která je souběžná s tou, v níž uvízl devítiletý Ricky Neuman.
Odborníci říkají, že je tu pořád ještě naděje, že je chlapec-
Neměl bys na ni stoupat.
Potřebuješ to sešít a antibiotika.
Naštěstí je to jen povrchové.
Miluju slunce.
- Ooh! - Počkej.
Pomůžu ti.
Pěkně voníš.
Musíš se vzdát.
Chápeš to,ne?
Co to děláš? Jamesi?
- Promiň. - Co to děláš?
- Jamesi, přestaň! Co to děláš? - Promiň.
- Nech mě! - Musím to udělat.
- Našli ho? - Koho?
- To dítě. To v té rouře. - Věříte tomu?
Spouští tam opici s přivázanou miniaturní infračervenou kamerou,
a nějaký sendvič zabalený do folie.
- To sis vymyslel. - Ne, fakt ne. Život je opravdu zvláštní.
Opice a sendvič.
Rád bych vás přivítal na této okázalé večeři...
v této vzrušující společnosti...
osobně, bez postraních úmyslů.
Bohužel ale, dělám si starosti...
Přemíra veřejné pozornosti a kakofonní chvály...
přináší s sebou velkou zodpovědnost.
- Nebudu vám vykládat, že všechna nebezpečí, co přináší věda...
jsou plané výhrůžky.
- Od dob, kdy Prometheus ukradl oheň Bohům... - Co, přítel?
- Nikoho nečekám. - do dob Studené války teroru Dr. Strangelove.
- Ale nikdy předtím- - To je směšné.
Můj otec má hlavní řeč.
...strach z moci... kterou máme v rukou.
Normálně, kdyby jsme chytili chlápka čmuchajícího okolo, nakopali bychom mu zadek.
Promiňte.
Tento říká, že vás zná.
A jelikož máte pár netypických spolupracovníků,
nechtěli jsme samozřejmě zatknout jednoho z vašich blízkých přátel.
Nikdy v životě jsem ho neviděl.
Dělejte si s tím člověkem, nebo co to je, co chcete.
Jdu zpátky poslouchat otcovu řeč-
Jsem tu kvůli opicím.
- Opicím? - Opicím, ano.
Dvanácti.
Arnolde.
- Vypadáš hrozně. - Znáte toho muže?
Znám ho. Arnold... Pettibone. Mm-hmm.
Jé, Arnie. Je tu večírek pro lepší. Řekl jsem zastav se,
ale toto je velkej den mýho otce- V.I.P., senátoři, tajná služba.
Máš hlad, Arnie?
Vezmu tě na zabijáckou hostinu. Spousty mrtvejch jehňat, mrtvejch krav, prasat.
Ahoj, jak se máš? Ahoj.
Velice sympatická. "Velkej únik", 1990.
Koukni! Huh? County nemocnice? Mám pravdu?
Nemůžu nic udělat proti tomu, co chcete udělat. Nemůžu nic změnit.
- Nemůžu tě zastavit. Potřebuju jen informaci. - Promluvíme si. Pojď.
Ahoj, dámy. Rád vás zase vidím. Dávejte pozor na schody.
Kdo žvanil? Bruhns? Weller?
- Chci jen získat informace o tom viru. - Viru?
Pro budoucnost. Potřebuju vědět kde to je a co přesně to je.
Aha, mám to. Už vím, co tě zajímá.
- Je to ten tvůj starý plán, že? - Jakej plán?
-Tvůj plán. Pamatuješ? -Nevím, o čem to mluvíš.
Ale víš. Byli jsme v pokoji koukali na televizi...
a tys byl rozrušenej, znesvěcení planety.
Pak jsi mně řekl, "Nebylo by skvělý, kdyby tu byl mikrob nebo virus...
který by vyhladil celý lidstvo a nechal zvířata a stromy?"
- Chceš mě zblbnout. - Byl´s legrační.
Vyprávěl jsem ti o mém otci známém virologovi, a ty´s řekl,
"Mohl by vyrobit mikroba, a my bysme ho ukradli." Coo-coo-ka-roo, Tak to bylo.
Zmutovali! Žijeme pod zemí!
Svět patří psům a kočkám. My žijem jak červi.
Potřebuju jen informaci.
- Uklidni se. - Jseš úplnej cvok! Úplně vyšinutej!
Paranoik. Jseš úplně mimo.
Tvý informace jsou zmatený, kámo!
Víš co to je, Armáda dvanácti opic?
Je to spolek vesmírných dobrovolníků zachraňujících deštné pralesy.
Nemám nic společnýho s těma chlápkama.
Byl jsem jen zbohatlík...
pro bandu neefektivních fanatiků!
Příliš pro tvý velkolepý spiknutí, doprdele!
Otec už léta varuje lidi před nebezpečím experimentů s DNA virů.
Tak už si narvi tu informaci do tvýho zmatenýho, paranoidního mozku.
Hle, nezisková organizace se stala zlověstným tajným spolkem!
Ten chlap je úplná sračka!
Dámy a pánové, uvědomujete si odkud si myslí...
že k nám přišel?
Kapitán Dan Miller, vedoucí záchranné operace,
nám sdělil, že vše konzultoval s experty, a ti nás ujistili-
Podle mýho, ta opice snědla ten zatracenej sendvič sama.
Neutíkal tudy chlap?
...prohlásila, že jeho hlavní odpovědnost byla za ztraceného chlapce.
Policie řekla, že našla tělo ženy ukryté ve Knutsonském Parku...
které by mohlo patřit oběti únosu...
Dr. Kathryn Raillyové.
Viděl tady někdo někoho projít?
...objeveno před necelou hodinou turisty.
Máme nepotvrzené zprávy, že oběť,
žena mezi dvaceti a třiceti lety, byla brutálně zohavena.
Už dříve policie našla opuštěné auto dr. Raillyové.
Bylo nalezeno nedaleko-
- Žádné stopy?
Nic.
Nemohl zmizet.
Ty bastarde!
Mohla jsem tu umřít! Ty zkurvysynu!
co sis myslel,
- ty zvrhlá kopo sraček? - Promiň.
Omlouvám se, že jsem tě zavřel do kufru.
Mám tě po krk.
Co´s dělal? Zabil´s někoho?
- Jo. Miliony lidí. Pět miliard lidí. - Co?
Jeffrey Goines mně řekl, že to byl můj nápad s tím virem.
Byli jsme v ústavu. Bylo to takový... rozmazaný, a ty léky a všechno.
Myslíš, že to byl můj nápad?
Myslíš si, že možná vyhladím lidskej druh?
Nikdo nemůže vyhladit lidskej druh.
Ani ty, ani Jeffrey nebo někdo jiný.
To je zase jen výplod tvý fantazie. A- Oh.
- Duševní úchylka? - A- Cokoliv!
Náhražka skutečnosti...
protože se s tím nechceš vypořádat.
- Rád bych, aby to byla pravda.
Může se to vyřešit, ale jenom jestli budeš chtít.
- Můžu ti pomoct.
- Jdou po mně. Musíme vypadnout. - Kdo jde po tobě?
Myslím, že na té párty byla policie.
Párty? Tys byl na párty-
Na tom nezáleží.
Je důležitý, aby ses místo útěku vzdal.
Nebylo by skvělý, kdybych byl blázen? Svět by byl skvělej.
- Dej mi tu zbraň. - Nežil bych v podzemí. Svou zbraň jsem ztratil.
Mohl bych žít tady.
Máte vodu, vzduch, hvězdy.
- Přilákám jejich pozornost...
- aby věděli, kde jsme.
Miluju tenhle svět!
Řeknou ti, aby´s dal ruce nad hlavu. Udělej co řeknou.
Miluju žáby, pavouky.
Pamatuj si, budu při tobě. Pomůžu ti. Nenechám je-
Pak jsem řekla něco o spolupráci, a on řekl, že to udělá.
Byla jsem v autě.
Díky. A pak jsem začala troubit na klakson.
- A když jsem vystoupila, byl pryč. - Něco vám řeknu.
Měla jste štěstí. Na chvíli jsme mysleli, že jsme našli vaše zmrzačené tělo.
- Neudělal by to. - To je ten muž, kterého napadl?
Chtěla bych vám to objasnit, dobře?
Tenhle chlap a jeden další nás tvrdě napadli.
James Cole to nezačal. Ve skutečnosti mě zachránil.
Zvláštní věc, doktorko.
Možná mně to můžete vysvětlit, jste psychiatrička.
Proč se nám vždycky oběti únosu snaží vykládat o chlapech, co je popadli za ruku?
A pak se snaží, abychom pochopili...
Jací ti bastardi ve skutečnosti byli.
To je normální reakce na životně nebezpečné situace.
On je nemocný, chápete?
Myslí, že přišel z budoucnosti. Žije ve...
světě fantazie, a ten svět se začíná rozpadat.
Potřebuje pomoc.
Dobře.
Vyčerpaná, ale zřejmě nezraněná, se po třicetihodinovém utrpení
dnes ráno Dr. Raillyová vrátila do Baltimoru bez jakéhokoliv veřejného prohlášení.
Autorka a psychiatrička je v současné době v ústraní svého domu.
Mezitím policie sestavila scénář série událostí...
které začaly útěkem duševně chorého Jamese Cola-
- Promiň. - Ne, to je v pořádku. Jsem jenom... ve střehu.
- Nemůžu spát.
- Vzala sis sedativa? - Nenávidím tyhle věci. Kalí mně mysl.
Co se týče únosu baltimorské ženy, je James Cole...
také hledaný v souvislosti s brutální vraždou Rodneye Wigginse,
- bývalého trestance z Ardmore.
Jeho tělo bylo objeveno v opuštěném divadle...
Nedaleko místa Coleho zmizení. Tři aktivisté za zvířecí práva, svázaní a s roubíkem...
v centrále na druhé Avenue.
Oni vážně věří že se tu objeví?
Ve Fresnu, v Californii, je kukuřičné pole přecpáno diváky-
Je ten malý chlapec mrtvý, nebo ne?
Je v pořádku. Byl to jen žert, který připravil on a jeho kamarádi.
Dramatické pokusy o záchranu Rickyho Neumana z opuštěného dolu...
skončily náhle, když kamarádi přiznali, že Neumanovo zmizení byl jen žert...
Ve skutečnosti se ztracené dítě skrývalo v blízké stodole.
Gratulujeme, Cole!
- Dobrá práce. Dobrá práce! - Gratulujeme.
Během vašeho rozhovoru, ještě pod vlivem,
- jste nám řekl, že máte rád hudbu. - Tohle není vězení.
- Tohle je nemocnice. - Dokud se neobnoví vaše rovnováha.
- Jste pořád dezorientován. - Je to stresující.
- Cestovat v čase. - Vedl jste si velmi dobře.
Spojil jste se s Armádou dvanácti opic, se slavným virologem a jeho synem.
- Ostatní je teď nepodstatné. - Vrátíme se během měsíce.
- Zmocníme se znovu planety. - To je ono, Jamesi. Na tom jste pracoval.
- Naše omluva. - Dostanete se odsud.
- Ženy vás budou chtít poznat. - Nechci vaše ženy! Chci se uzdravit!
A vy se uzdravíte, Jamesi.
- Brzy.
Víte, že neexistujete. Nejste skuteční.
Nemůžeme cestovat zpátky v čase. Whoop! Whoop!
Nejste tu. Mě nezblbnete.
Jste jen v mé- Jste v mé mysli.
Jsem blázen.
A vy jste mé šílenství.
Nepoužil jenom slovo "žert", řekl, že ten kluk bude schovaný ve stodole.
Kathryn, Kathryn. Unesl tě.
Viděla jsi, jak někoho zabil,
a věděla jsi, že by tě mohl zabít taky.
Jseš pod obrovským stresem.
Proboha, Owene, poslouchej mě.
Věděl o tom chlapci ve Fresnu, a říkal pět miliard lidí...
zemře.
Není způsob, jak tom mohl vědět!
Kathryn!
Jseš rozumná žena. Jseš vyškolená psychiatrička.
Znáš rozdíly mezi tím, co je skutečné a co ne.
To, čemu říkáme pravda, je to, co každý akceptuje. Jasné?
Psychiatrie- to je naše poslední víra.
Rozhodujeme, co je správné a co špatné. Kdo je blázen a kdo ne.
Mám s tím problémy.
Ztrácím svou víru.
Zešílel jsi, Bobe.
Ale já tomu rozumím. Nechceš, aby tvý chyby ukazovaly na tebe.
Dokážu to pochopit, Bobe.
Hey, vím o čem přemejšlíš.
Myslíš, že neexistuju, jen v tvý hlavě.
Znám to.
- Ale pořád si se mnou můžeš povídat, ne? - Viděl jsem tě...
v roce 1996, ve skutečným světě.
- Vytrhal sis zuby. - Proč bych si trhal zuby?
To je nesmysl. A kdy že´s říkal, že´s mě viděl?
- V roce 1872? - Nech mě na pokoji!
Yellin' ti nedá to, co chceš.
Musíš být chytrej, aby´s dostal to, co chceš.
A co chci?
Ty nevíš, co chceš?
Určitě jo, Bobe. Víš co chceš.
Řekni mně. Řekni mně, co chci.
Vidět oblohu a oceán.
Být tam nahoře.
Dýchat vzduch.
Být s... ní.
Není to pravda? Není tohle přesně to, co chceš?
Bobe?
Halo.
Dr. Raillyová, Jim Halperin, Philly P.D.
- Omlouvám se že volám tak brzo ráno. - Našli jste ho? Je v pořádku?
Ne, ne. Bohužel, doktorko.
Žádná stopa po vašem příteli, únosci. Ačkoliv, nějak se to zamotává.
Mám na stole balistickou zprávu.
Říká, že střela, kterou jak vy tvrdíte jste vytáhla panu Coleovi ze stehna, je ve skutečnosti starožitnost.
A všechno nasvědčuje tomu...
že byla vypálena někdy okolo roku 1920.
- Co kdybych se u vás zastavil? - To není možný.
Možná bychom mohli zajít někam na jídlo.
Možná by jste mohla opravit nebo rozvinout váš názor. Dr. Raillyová?
Ne!
Nás neobelstíte.
- To na nás neplatí. - Ne, pane.
Nestal jste se závislý, že ne, Cole,
na tom zmírajícím světě?
Ne, pane.
Chci nás jenom dostat zpátky na povrch,
planety.
A získal jsem zkušenost. Vím, že lidi jsou složití.
On je skutečně nejvhodnější.
Ale ty způsoby chování.
Řekl jste, že nejsme skuteční, Cole.
Nemyslím, že lidskej rozum je určen k tomu, aby existoval ve... dvou rozdílných...
jak to nazvat... dimenzích?
Je to příliš stresující. Řekli jste to sami.
Je to velmi matoucí. Nevíte, co je skutečnost a co ne.
- Ale víte, co je skutečné teď. - Ano pane, vím.
Ne, ne. Já nevím nic o...
armádě opic, doktorko.
Ne, ne. Nic takového.
Dobrý Bože, jestli se můj syn někdy zapletl s něčím takovým-
Ano? Promiňte.
Myslím, že je krajně nevhodné diskutovat...
o bezpečnostních záležitostech s vámi, doktorko Raillyová.
Ale jestli vás mohu uklidnit,
tak vám zaručuji, že ani můj syn, ani jiná nepovolená osoba...
nemá přístup k potencionálně nebezpečným organismům v mé laboratoři.
Je vám to jasné? Děkuji vám za vaši starost.
Psychiatrička!
Jednou jsem navštívil její přednášku.
"Apokalyptické vize."
Ano. Překvapila mě...
s tou absurdní představou o Jeffreym.
Podlehla snad svým vlastním teoriím...
o Cassandra komplexu?
Možná bychom měli zkontrolovat naše bezpečnostní postupy.
Jo. Možná je vylepšit, víš?
Modernizovat, hmm?
Přemýšlejte znova o dostupných informacích.
Jestliže se symptomy nejdříve objevily ve Philadelphii...
27. prosince 1996, z toho vyplývá-
že byly vypuštěny ve Philadelphii, pravděpodobně 13. prosince 1996.
A následně se objevily v-
San Franciscu, New Orleans,
Rio de Janeiru, uh,
Římě, Kinshase,
Karachi, Bangkoku, pak v Pekingu.
Velmi správně, Cole.
Haló!
Je tam někdo? Jestli tam jste, potřebuju s vám mluvit.
- To je ta unesená ženská. - Haló?
Ta, co byla s tím chlapem, kterej nás svázal.
- Musím s váma mluvit. - Zhasněte světla!
- Co to dělá? - Chce na nás upozornit.
Nevím, co chceš dělat, Goinesi, ale dostal´s nás do pěknejch sraček.
- Vysílačky připraveny? Baterie nabity? - Mmm.
Vidím vás! Vidím někoho uvnitř!
-No tak. - Tajné pokusy.
To oni dělají.
Tajné podivné věci.
- Ne jenom na zvířatech. - Já vás znám.
- Dělaj je taky na lidech, dole v - - Viděl jste James Colea?
- Toho muže, co- - Sledují vás.
- Dělaj snímky. - Policie.
Já vím. Podívejte.
Potřebuju najít Jamese.
Je to velmi důležité. Musí být opatrný, až se se mnou spojí.
- Rozumíte tomu? Dobře. - Jo. Jo. Kdo je James?
Byl se mnou. Mluvil s vámi...před několika týdny.
Říkal, že jste z budoucnosti a že ho sledujete.
Šroubky. Šroubky.
- Vzal jsi samořezný šroubky? - Tucet. Jsou v dodávce.
-Máme plán bezpečnostního systému? -Přímo tady.
- Zapsanej v paměti. - Hej! Hej!
- Nevíš, co tam venku dělá? - Co to znamená?
- Nevím. Nevidím to. - Zapomeňte na mou psychiatričku a soustřeďte se na úkol před náma.
Tvoje psychiatrička?
- Říkal´s tvoje psychiatrička? - Ex-psychiatrička.
Ta ženská byla tvá psychiatrička, a teď nám něco sprejuje na zeď?
Co tam píše?
Kathryn!
Jamesi?
Jamesi!
- Jamesi. - Co? Co?
- Je tu policie. Předstírej, že mě neznáš. - Ne. Chci se vzdát.
- Kde jsou? Kde jsou? - Jamesi! Dolů!
- No tak. - Ne, ne. To je v pořádku. Už nejsem blázen.
Myslím tím, že jsem. Jsem duševně vyšinutý. Teď už to vím.
Chci, abys mi pomohla. Chci, aby se to zlepšilo.
Jamesi!
Vypadnem odsud.
Utíká. Utíká.
- To už jsem někde viděl. - Ne, Jamesi, nemohl jsi.
Chlap ve Fordu ji pronásleduje a nějakej jinej chlap... nevidím.
Žádnej problém. To je asi jen další únos...
v hlavní roli Jeffrey posera.
Teda padon. Ex-posera.
To je váš vůdce?
Nepříčetnej magor...
kterej říká, že jeho někdejší psychiatrička zná všechny jeho plány. Proboha.
Bůh ví, co napsala na tu zeď!
Koho zajímá, co píše psychiatrička na zeď?
Myslíš, že jsem jí řekl o Armádě dvanácti opic, co?
Nemožný! Víš proč? Tak víš proč?
Protože, ty žalostně neúspěšnej a ustrašenej rádoby příteli zvířat,
Řeknu ti proč. Protože když jsem s ní měl cokoliv do činění před šesti lety,
nebyla žádná taková věc, ještě jsem na to nemyslel.
- Tak jak ví, co se chystá? - Mám na to svou teorii.
Když jsem byl v ústavu, zkoumali můj mozek, jestli je duševně zdravej.
Byl jsem vyslýchanej, ozařovanej. Důkladně mě prověřovali.
Všechny informace o mně vzali a narvali to do počítače, kde si vytvořili model mé mysli.
Ano! Použili ten model,
aby vytvořili každou myšlenku, kterou bych mohl mít v dalších deseti letech.
To pak profiltrovali skrz nějakej matrix nebo něco...
aby zjistili všechno, na čem budu v té době dělat.
Proto věděla, že vejdu s Armádou dvanácti opic do historie...
dřív, než to došlo mně.
Ví o všem, co udělám dřív, než to vím já sám.
Tak co ty na to?
Kweskine, tady´s skončil. I'll meet you there.
A nezapomeň na jedno. Oholím tě, vykastruju a zničím.
- Jeffe? - Co?
Jseš skvělej.
Ahh, kašli na to, kámo!
On je vážně magor.
Znáte to.
Pátráme po muži-
jménem Cole.
Támhle.
Dobrá. Pojďme.
- Potřebuju pokoj. - Třicet pět babek na hodinu.
- Na hodinu? - Chcete na čtvrt hodiny? Jděte jinam.
Tady jsou...
dvacet pět, šest, sedm na hodinu.
- Domluvený? - Hey! Vypni to!
Jednu hodinu, zlatíčko. Číslo šedesát čtyři.
Šestý poschodí. Nahoru po schodech, na konci haly.
Výtah je polámanej.
Ona není zlatíčko.
Je to doktorka. Moje psychiatrička.
Rozumíš?
Cokoli pro vás mohu udělat, Jacku.
Tommy, to je Charlie volám z Globe.
Nevíš, jestli má Wallace novou holku?
Nějaká nová? Trochu tajemná? Fantastický chování?
Dobře, stál´s tam, koukal ses na měsíc.
Cákal ses ve vodě. A co pak?
Myslel jsem si, že jsem zase ve vězení.
Jenom tak, Byl jsi ve vězení?
Ne, ne ve skutečnosti.
Jak jsi řekla. Jenom v mé mysli.
Zmizel jsi.
Jednu minutu jsi tam byl, a další jsi byl pryč.
Utíkal jsi lesem, nebo-
Nevím, nepamatuju se.
Ten kluk v té díře. Jak jsi věděl, že je to podvod?
Byl? Nevěděl jsem to.
Řekl´s, že se schovává ve stodole!
Možná jsem to viděl v televizi, když jsem byl malej,
kde nějakej kluk-
Nebyla to show! Byla to skutečnost!
Možná ten kluk viděl tu stejnou show, co já,
a zkopíroval to.
Podívej, měla´s pravdu. Jsem duševně nemocnej.
Vymýšlím si všechny ty věci, ty lidi.
- Ooh. - Vím, že nejsou skuteční.
Můžu je oblbnout. Já-
Můžu je přinutit dělat, co chci. Trochu jsem na nich pracoval.
- Dostal jsem se zpátky sem, abych se zlepšil.
- Můžu tady zůstat. - A co je potom tohle?
- Myslím, že jsem měl sen jako... o tomhle.
Měl jsi střelu z 1. světový války v noze, Jamesi. Jak se tam dostala?
Nevím. Podívej- Řekla´s, že mám představy.
- Tak jsem si stvořil tento svět. Řekla jsi, že to dokážeš vysvětlit. - Nedokážu!
Zkouším to, a-
Nemůžu uvěřit, že všechno, o čem si povídáme nebo co děláme, se už stalo.
Nemůžeme změnit, co už se stalo.
A jestli pět miliard lidí umře, je to-
Nechci znát budoucnost.
Chci se stát znovu celým člověkem.
Chci, aby tohle byla přítomnost.
Chci tu zůstat... v této době...
s tebou.
Jamesi,
pamatuješ, před šesti lety. Měl jsi telefonní číslo?
- Tehdy bylo špatný. - Odpověděla mi žena.
Bylo to špatný číslo v roce 1990. Teď by mohlo být správný.
Pamatuješ si ho?
- To číslo? Jo-
- To číslo?
Tohle je mý území, ty děvko!
- Je to skutečnost, nebo je to jedna z mých představ? - Tohle je určitě skutečnost.
Promiňte.
- Myslím, že došlo k malému nepochopení. - Oh?
- Ano, my- - Jo, skutečně?
Teď si pěkně sedni!
Tak poslouchej, slečno nechápavá.
Myslíš si, že můžeš chodit kolem mě a prodávat svůj zadek v týhle části města?
Jde o tvůj život, to já bych nazval jako vážnější zkurvený nepochopení.
Hej!
Jemesi, ne! Nedělej to!
- Uh, hoď ho do skříně. Nejdřív mu seber peníze! - Chceš, abych ho okradl?
- Potřebujem prachy, Jamesi! - Ne, ne!
Zavolejte policii! Zavolejte policii!
Co se děje?
Mám přátele, kámo.
- Doprdele, nezabíjej mě. - Jamesi! Jamesi!
Ne, Jamesi! Ne!
Ne, Jamesi!
Ne! Otevři dveře!
Co to sakra děláš?
Prosím, neubližuj mu. Otevři dveře.
Jamesi, no tak.
Jen pro případ-
Jen pro případ, že nejsem blázen. Takhle nás našli.
Podle našich zubů.
Nechci je. Aby mě našli... někdy.
Nechci se vrátit.
-...hlášení o domácím incidentu. - Vypadni!
Běž dozadu. Raději si nabijte.
Policie! Odhoďte zbraně a vyjděte ven!
Hej! To je policie?
Hej, Já jsem nevinná oběť.
Byl jsem napaden zfetovanou děvkou a nějakým zasraným šíleným zubařem.
Zkus splynout s davem.
Proboha! Pojď.
Musí tady někde být telefon.
Támhle. Podívej.
- Zkusím to číslo, dobře? - Dobře.
- Doufejme, že tam nic nebude. - Fajn.
Jamesi! Jamesi! Je to v pořádku!
Jsme blázni. Jsme blázni. Byla tam společnost na čištění koberců.
- Společnost na čištění koberců? - Jo. Žádní nadřízení.
Žádní vědci. Nikdo z budoucnosti.
Jen společnost na čistění koberců. Měli hlasovou schránku.
Měli tam vzkaz kde si chceš nechat vyčistit koberec.
- Nechala´s jim vzkaz? - Jo, nemohla jsem odolat.
Počkej, až uslyší nějakou praštěnou ženskou, co jim vykládá o pátrání po Armádě dvanácti opic.
Řekla jsem, "Svoboda zvířat, asociace na Druhé avenue...
...je tajné ústředí Armády dvanácti opic."
A to jsou ti kteří to hodlají provést.
Nemůžu s tím nic dělat. Musím už jít.
Veselé Vánoce."
Nemohl´s mě slyšet. Já byla-
Dostali tvůj vzkaz, Kathryn.
Přehráli mně ho.
Byla to špatná nahrávka, zkreslená.
Nepoznal jsem tvůj hlas.
-Mmm, a tohle.
Je všechno v pořádku? Nepotřebujete něco?
Mám to připsat na účet, madam?
Ne. Platím hotově.
Uh-
Mohla byste mi říct, na kterém poschodí jsou paruky?
Hodili tu věc do toho zasranýho počítače.
- A Fale tomu uvěřil. - Znáš Falea.
Jestli vás chytí, a já pevně doufám, že jo,
Nikdy ve svým zasraným životě jsem vás neviděl.
- Jasný! - Jo!
Tak pojďme.
Jdem na to.
Dobře, jedem!
Co by se stalo, kdyby jsme mu otevřeli klapačku? Má přelepený oči, ne?
Ne?
Dobře.
Ahoj. Ahoj.
- Chceš slyšet opici mluvit? - Jo!
Ahh! Jeffrey? Jeffrey, vím, že si to ty.
- Poznal jsem tě po hlase. - Ne, nepoznal´s.
Vím taky všechno o tvým zvráceným plánu.
Ta ženská, tvá psychiatrička? Řekla mi to. Nevěřil jsem jí.
Zdálo se to moc šílený, i na tebe.
Ale pro všechny případy, podnikl jsem kroky, abych se ujistil, že se s tím nedostaneš ven.
Už nemám kód, Jeffrey.
Nemám teď přístup k tomu viru.
Vyklouzl jsem...
- z té smyčky. - Pozdě! Pozdě!
Máme pro tebe plán, tati.
Whoo, whoo, whoo, whoo! Agh! Agh! Agh!
Nikdy jsem tomu nevěřil. Teď vidím, že je to pravda.
- Jeffrey? - Hmm?
Ty jseš úplnej blázen.
Ne, to nejsem.
To jsou letokruhy jednoho z nejstarších stromů, který byl poražen.
Tady jsem se narodila.
A tady umřela.
Pro tebe je to jen okamžik.
Ani si toho nevšimneš.
- Myslím, že jsem ten film už viděl. - Shh.
- Když jsem byl malej, v televizi. - Nemluv.
- Už jsem ho viděl. - Vysoké stromy.
Už jsi tu byla?
- Jo. - Kdy?
- Nepoznávám to. - Kdy jsi se narodila?
- To už je dávno. - Kde?
Nad čím přemýšlíš?
- Řekni. Madeleine, řekni. - Ne!
Je to jako to, co se děje nám.
Jako minulost.
Film se nezmění. Nemůže se změnit.
Ale pokaždé, když ho vidíš, připadá ti jinej, protože sám jseš jinej.
- Vidíš jiný věci. - Prosím, neptej se mě.
Jestli nemůžeš nic měnit, protože už se to stalo,
můžeš alespoň přivonět k těm květům.
Jakým květům?
- To je jen takový vyjádření. - Shh.
Slib mi, že se mě nebudeš znova ptát?
Kathryn,
proč to děláš?
Chci vědět proč.
Co když se mýlím? Co když se ty mýlíš?
Co když jsem blázen?
Za pár týdnů to buď začne, nebo ne.
Jestli tu budou pořád...
fotbalový zápasy, dopravní zácpy, televizní show a ozbrojený přepadení,
budeme šťastní a budem se bát potkat policii.
Jsem teď za tebe zodpovědný.
Číňani říkají, když jednou zachráníš člověku život, - Shh.
- jseš pak za něj zodpovědný, - Máš plán?
Musím to vědět.
Je toho tak málo, co vím.
Říkal jsi, že´s nikdy neviděl oceán.
- Pospěš si. Pojď.
- Co?
Jeffrey? Víš, že nic nevidím.
Kde to jsme? Jeffrey? Prosím.
Kathryn?
Máme na 9:30 rezervaci do Key West.
Já... nepoznal jsem tě.
Ty vypadáš taky trochu jinak.
Byla´s to vždycky ty.
V mém snu. To jsi byla-
To jsi byla vždycky ty.
Takhle si tě pamatuju.
Vážně?
Cítila jsem, že tě znám.
Vždycky jsem tě znala.
Mám strach.
Kdy odlétáte?
- v 9:30. - To bude těsný.
Těsný? Ne. Já mám 7:30.
Kdyby byl normální den, tak v pořádku. Spousta času.
Ale dneska řádila Armáda dvanácti opic.
Co? Co jste říkala?
Dvanáct opic. Copak jste dnes ráno neposlouchali rádio.
Parta výrostků vypustila všechny zvířata ze zoo.
Zavřeli jednoho velkýho vědce do jedné z klecí.
Jeden z těch, co to provedli, byl syn toho vědce.
Zvířata jsou teď všude.
Skupina zeber uzavřela asi před hodinou dálnici.
A něco, čemu říkají emu,
způsobilo dopravní zácpu na 676. kilometru.
...co si myslí, že dosáhnou vypuštěním zvířat...
- do města jako je toto.
- Tak to chtěli udělat, osvobození zvířat. - Na těch zdech.
- Je tam napsáno, "Udělali jsme to." Mysleli ty zvířata. - Zvířata, jo.
Jestli vás mohu na chvíli přerušit, pane Ginger-
- v City Hall se uskuteční tisková konference.
Myslím, že všechno bude v pořádku.
Vyřiďte svým lidem, jestli někoho z nich uvidí, aby se je nepokoušeli zadržet.
Měli by nás upozornit. Máme lidi po celém letišti. Postaráme se o ně.
...do Chicaga je nyní připraveno k odletu na nástupišti 17.
Let 623 do Minneapolis odlétá z-
- Znám to místo. - Letiště vypadají všechny stejně.
Tohle je můj sen.
Tvůj knírek.
Není to jen můj sen.
Bylo to určitě tady. Teď si vzpomínám.
- Týden nebo dva před tím, než začali všichni umírat.
Oh. Opatrně.
Možná nás hledají.
- Byl jsem tady... jako dítě. - Zkus tohle.
- Myslím, že jsi tu byla taky. - Jamesi!
Jestli nás poznají, někam nás pošlou,
ale určitě ne na Key West.
- Dobře. - Dobře.
- Jdu si to spravit. - Dobře.
Jdu koupit lístky. Sejdeme se u novinovýho stánku.
- Dobře. - Dobře.
Oznámení pro cestující.
- Judy Simmonsová. Mám rezervaci do Key West. - V pořádku.
Let 623 do Minneapolis...
připraven k odletu na 44.
- To už se jen tak nevidí. To je hotovost. - To je dlouhej příběh.
Odlétáme asi za dvacet minut.
- Příjemný let, slečno Simmonsová. - Díky.
Ahoj. Jak se máte?
Nevím, jestli tam jste nebo ne.
Možná jenom čistíte koberce.
Jestli ano, tak máte štěstí. Budete žít dlouhý a šťastný život.
Ale jestli je tam někdo jiný, jestli si to vyzvednete,
zapomeňte na Armádu dvanácti opic.
Oni to neudělali. Byl to omyl. Udělal to někdo jiný.
Armáda dvanácti opic je jen banda idiotů, kteří si hrají na revoluci.
Poslouchejte. Splnil jsem svůj úkol. Udělal jsem co jste chtěli.
Hodně štěstí. Nevrátím se.
Teda! San Francisco, New Orleans,
Rio de Janeiro, Řím,
Kinshasa, Karachi, Bangkok a Peking.
To je nějaký výlet, pane. Tohle všechno za jeden týden?
- Obchod. - Hmm.
Hodně štěstí, pane.
Tak už jsi to vypátral, Bobe?
Nechte mě bejt!
- Všechno jsem nahlásil. Nemusel jsem. - Na něco jsi zapomněl.
Nepatříš sem.
Není přípustný, aby´s tu zůstal.
- Toto je současnost.
Toto není minulost. Toto není budoucnost.
Teď je právě teď! Zůstanu tu! Chápeš to?
Nemůžeš mě zastavit.
Cokoliv řeknete, šéfe. Do toho mně nic není.
Cestující letu-
- Hej, Cole. - Nechte mě na pokoji!
Uklidni se, Cole. To jsem já. Cole, to jsem já.
- Jose? - Jo, správně. Jose.
Proč sis vytrhal zuby? To bylo praštěný.
- Tady, vem si to. - Co? Na co? Jseš blázen?
Já? Děláš si srandu? Ty seš ten vyvolenej. Jseš hrdina, kámo.
Dali ti milost. Co děláš? Vrať se zpátky a vyser se na zuby.
- Jak jste mě našli? - Ten telefonát, kámo.
Podle něho to znovu zrekonstruovali.
Telefon? Jak jsem před chvílí volal?
- Před pěti minutama. - Jo, před pěti minutama.
Před třiceti roky. Dali si to dohromady.
"Uh, hej, tady je Cole, James.
Nevím, jestli tam jste nebo ne. Možná jenom čistíte koberce."
Kde´s na tom byl? "Zapomeňte na Armádu dvanácti opic."
Člověče, kdyby jen dostali ten tvůj vzkaz dřív.
Vezmi si to. Pořád ještě můžeš být hrdina, když budeš spolupracovat!
No tak, Jamesi. To je v pořádku.
- Tady máte nazpátek. Díky. - Díky.
- Promiňte. - V pořádku.
- Ahoj. - Ahoj.
Let 784 do San Francisca je připraven k odletu na nástupišti 38.
Let 784 do San Francisca je připraven k odletu -
Můj Bože!
Dostal jsem příkazy. Víš, co musím udělat, jestli nebudeš spolupracovat. Zastřelit tu slečnu.
- Co? - Rozumíš tomu? Řekli, "Jestli Cole neuposlechne-"
- Přerazím ti ten tvůj- Slyšíš?
Dobrovolníci odlítají z nástupiště 37.
Vidíš? Neměl jsem na výběr.
Takový mám rozkazy, kámo. Jen si ji vem. Vem si ji!
- Tohle všechno není vůbec o virech, že?
Je to o poslechnutí příkazů. O tom, aby´s udělal, co ti řeknou.
Hej, kámo. Dostal´s milost. Co víc chceš?
- Koho mám zastřelit? Koho mám zastřelit? - Jamesi! Jamesi!
Asistent doktora Goinese. Je to apokalyptickej fanatik. Myslím, že v tom má prsty.
Další let do San Francisca odlétá z nástupiště 38.
Jestli je tady, jsem si jistá, že v tom jede.
...prosím, na nástupiště 13.
Pane Holtz, možná by vás tohle zajímalo?
Promiňte, pane. Nevadilo by vám...
- Můžeme nahlédnout do vašeho zavazadla? - Já?
Nemáme na to čas.
Promiňte.
Biologické vzorky.
- Mám na to papíry, tady. - Ano.
Mohu vás požádat, aby jste to otevřel, pane.
Mám to otevřít?
Proč ne, samozřejmě.
Co může být lepšího? Podívej tam.
Koukni na ty letadla. Pospěš si.
- Promiňte. - Madam, musíte se zařadit.
Vidíte? Biologický. Ověřte si papíry.
Všechno je v pořádku. Mám povolení.
- Je to prázdné. - Klidně se přesvědčte.
Vypadá to tak; ale můžu vás ujistit, že není.
- Nechápete to. - Ne, nepotřebuju nic chápat. Musíte do řady.
Je to důležité. Je tu člověk. Má s sebou smrtelný virus.
Tady, vidíte? Pouhým okem neviditelné.
...ani to nevoní.
To není potřeba, pane. Můžete jít.
Děkujeme za vaši spolupráci. Příjemný let.
Jo.
- Komu to říkáš, huso? - Tobě, ty krávo!
- Krávo? - Dejte pryč ty pracky!
Moment.
Počkejte chvíli.
Ty zasraná čubko? Dovnitř se nedostaneš. A teď se zařaď!
Stůjte!
Támhle je! Ten chlap! Má smrtelný virus!
Zastavte ho! Zastavte ho někdo, prosím!
Policie-
Má zbraň!
Watch it!
Ne!
Stůj!
Promiňte.
To je otřesné, všechno to násilí, všechno to šílenství.
Střelba už i na letišti.
Dalo by se říct, že patříme k dalším ohroženým druhům.
Lidské bytosti.
Myslím, že máte naprostou pravdu, madam.
Myslím, že jste trefila hřebíček na hlavičku.
Moje jméno je Jonesová.
Jsem si jistá.